Unnskyld, miss. Jeg visste ikke hvordan jeg skulle vekke deg.
Heelshire-paret måtte ut litt.
De beklaget og ba deg vente i salongen.
Det er som tatt ut av en eventyrbok.
Heelshire-paret har allerede ordnet det.
- Og jeg satte inn tingene dine. - Takk.
Tekst: Lars Bjorland Enge www.btistudios.com
Er det noen der oppe? Hallo?
Er det noen her oppe?
Hei sann.
Unnskyld.
Tro det eller ei, men jeg prøvde faktisk ikke å skremme deg.
Nei, beklager at jeg skvatt. Jeg syns jeg hørte noen der oppe.
- Gikk det bra? - Ja, beklager. Det er så dumt...
Er du mr Heelshire? Nei, det er du ikke.
Nei, jeg er løpegutten. Eller løpemannen.
Faktum er at jeg eier matbutikken. Jeg heter Malcolm.
- Er du den nye barnepiken? - Ja, Greta Evans.
Jeg må pakke ut en del mat der nede. Jeg kan vise deg eksotiske steder-
-som spiskammerset og brødboksen.
- Lyder det interessant? - Topp. Vis vei, du.
- Du er amerikaner? - Ja, det er første gang jeg er her.
- La meg gjette... California? - Montana.
- I denne? - Ja, i korgen.
Jeg pleier å være god til sånt. Jeg har en anelse av "gaven".
Spåmann, synsk, eller hva man nå vil kalle det. Farmor spådde i teblader.
Mor spådde i hender.
- Og hva spår du i? - Jeg?
- Tyggegummi. - Ok...
Vi får ikke velge våre evner, miss Evans. Tillat meg.
- Ikke vær sjenert. - La deg...
Jeg skal lese tyggisen din. Jeg er proff.
Ok. Herregud...
La oss se.
Interessante tannavtrykk.
Jeg ser at du er en forfatter fra Phoenix i Montana.
Du har kommet for å bli inspirert av den engelske landsbygda-
- og rømme fra ditt stressende liv i USA.
- Nei. - Men det var nær.
Langt ifra.
Ok, et forsøk til. Bare ett.
Ok, nå forstår jeg hva som gikk galt. Det er helt åpenbart nå.
Jeg ser en mørk fortid. Er vi på flukt fra noen?
Sånn ser det ut.
Jeg kaster den.
Det var mitt beste flørteforsøk. Jeg anses som sjarmerende i dette landet.
Det er utrolig at vi klarer å forøke oss i det hele tatt.
- Brød? - I skapet bak deg.
Hvordan er familien?
De er hyggelige. Veldig sjenerøse. Genuint bra mennesker.
- Og sønnen? Brahms? - Brahms...
Han er... Jeg vet ikke helt hvordan jeg skal forklare det.
- Se der. - Mrs Heelshire.
Så hyggelig endelig å få møte deg.
Hvor er skoene dine?
Brahms gleder seg til å treffe deg. Han har aldri møtt en amerikaner.
Jeg gleder meg til å treffe ham også.
Jeg var sikker på at jeg la skoene her.
De dukker nok opp. Brahms kan være så rampete.
- Du har vel med flere sko? - Ja da.
La oss skynde oss. Han har fått vente lenge nok.
Hun heter miss Evans. Nå må du virkelig oppføre deg.
Du er veldig stilig. Jeg liker slipset. Vet du hvorfor?
Far.
Miss Evans, la meg presentere mr Heelshire.
- Miss Evans. - Og dette er vår sønn Brahms.
Så du har truffet Brahms nå?
Hvordan går det, Brahms?
Vær snill med miss Evans. Hun har reist langt bare for å treffe deg.
Jeg drar nå. Regningen ligger på bordet.
Hyggelig å se deg, miss Evans. Håper vi ses ved neste leveranse.
- Takk, Malcolm. - Ingen årsak.
Så hyggelig å få treffe deg, Brahms. Jeg håper vi to kan bli venner.
Far, kan du bære tingene til miss Evans opp på hennes rom?
Miss Evans, det er like greit å begynne. Det er mye å vise.
- Du blir alene her, går det bra? - Ja visst.
Vi har hatt mange barnepiker på besøk, men Brahms har avvist alle.
Men de var selvsagt ikke like unge og vakre som du.
Du skal vekke ham klokken sju hver morgen og kle på ham.
De rene klærne er bak deg.
Jeg skal altså...
Vekk ham og kle på ham. Man lærer best ved å gjøre det.
Våkne, Brahms...
Jeg vet ikke hvordan du er, men det der hadde ikke jeg våknet av.
- På tide å stå opp, Brahms. - Han er ikke noe spedbarn, miss Evans.
Du trenger ikke være redd for å skade ham.
- Bytt disse... - Unnskyld.
La oss vise miss Evans hvordan vi kler på deg.
Jeg ville hun skulle gjøre det selv, men da blir vi her hele ettermiddagen.
Brahms har tre timer undervisning fem dager i uka, -
- og jeg pleier å begynne med å lese noen dikt. Kan du noen, miss Evans?
Jeg kan hele "Green Eggs and Ham" utenat.
Det må jo ikke være poesi. Hvilken som helst av disse bøkene duger, -
- men du må lese med sterk og tydelig stemme.
- Naturligvis. - Utmerket.
Så har vi musikkunnskap.
Men Brahms, du må sitte rett i ryggen.
Som en flink, liten gutt.
Musikk. Jeg vet ikke hvordan Brahms skulle klart seg uten musikk.
Den betyr alt for ham. Han vil ha høyere volum enn jeg foretrekker, -
- men den gir ham sånn glede. Jeg våger ikke å frata ham det.
Vi kaster ikke mat i dette huset. Dette er en herregård.
- Vet du hva det innebærer? - Nei.
Det innebærer at vi konstant kjemper mot naturkreftene.
Vær og vind, ugress, skadedyr... Spesielt skadedyr.
Derfor har vi visse sikkerhetsforanstaltninger...
Hei, min elskling.
Mr Heelshire forklarer dine øvrige plikter.
Maten havner her.
Takker. Nå skal jeg vise deg fellene.
Vi prøver å vedlikeholde huset.
Vi benytter ikke ildstedene lenger. De kan være farlige.
Og dessverre var den siste håndverkeren...
Han klarte å male igjen vinduene.
Personlig syns jeg ikke alt dette er nødvendig, -
- men mrs Heelshire er overbevist om at rottene kan ta seg inn i veggene.
Brahms har aldri likt dyr. Han har alltid vært sjenert og lettskremt.
Jeg forstår hvordan dette virker og jeg vet faktisk ikke hvordan det skjedde.
Litt ad gangen og så alt på en gang, antar jeg.
Det jeg prøver å si, er at uansett hvordan det ser ut fra utsiden, -
- så er vår sønn her. Han er svært tilstedeværende.
- Forstår du, miss Evans? - Ja.
Så bra. Veldig bra.
"Gud som har barna kjær, pass på meg som liten er."
"Hvor jeg enn i verden ender, fins min lykke i Guds hender."
Gud velsigne mor. Gud velsigne far.
Gud velsigne Greta. Gud velsigne meg. Amen.
For en flink gutt du var i dag, Brahms. Du oppførte deg som en gentleman.
Mor er så stolt av deg.
- Kan vi få prate med Brahms alene? - Ja visst.
Brahms...
Han vil ha deg, miss Evans. Han har valgt deg, om du vil ta deg av ham.
Jeg vet ikke, alt er så nifst. Et kjempestort hus midt i ingenmannsland.
Ingen naboer, vinduene kan ikke åpnes, ingen mobildekning, ingen wi-fi.
Greta, du hadde behov for å komme deg bort. Dette er perfekt for deg.
- Det føles som om jeg utnytter dem. - Du får betalt for å passe en dukke.
- Du skulle sett dem prate med den. - Nifst, men det er bare noen måneder.
- Du klarer det. - Sandy, om det var to uker...
Du trenger pengene. Da kan du begynne på ny og glemme det som skjedde.
- Det kommer til å gå bra. - Du har rett.
- Hva er det? - Det er Cole.
Han har ringt i ett. Han kom til huset og skremte vettet av Morgan.
- Hva sa du til ham? - Ingenting, det skal jeg ikke heller.
Han blåser visst i besøksforbudet.
Ikke involver deg, og ikke si at vi har snakket sammen.
Om han spør, så vet du ikke hvor jeg er.
Jeg vil ikke at du skal bli skadet igjen.
Brahms!
Hvordan kunne du?! Hva har du gjort?!
Bare vent til jeg sier det til far.
Jeg kan ikke fatte at du kunne gjøre noe sånt!
Mor må gå nå. Og du må være en snill gutt.
Du lovet.
Beklager hastverket. Vi har ikke hatt ferie på lenge og vil komme av sted.
Dessuten virker det som Brahms liker deg.
Jeg skulle bare ønske vi hadde rukket å forklare alle svingningene-
- med et så unikt barn som Brahms. Men du finner nok ut av det.
Jeg har noe som kan hjelpe deg på vei.
En timeplan og reglene. Mrs Heelshire var snill nok til å skrive det ut.
Det kan virke tåpelig, men det er viktig at du følger dem.
Brahms er ikke som andre barn. Han kan være litt egen.
Jeg er redd vi har skjemt ham bort en anelse disse årene.
Kom nå, mor. Malcolm kommer en gang i uka med matvarer og din lønn.
Han kan sikkert besvare eventuelle spørsmål du måtte ha.
Beklager, jeg er litt surrete i dag. Det er så lenge siden vi har reist.
Er du snill mot ham, så er han snill mot deg.
- Er du slem mot ham... - Hun kommer til å være snill.
- Ikke sant, miss Evans? - Jeg skal behandle ham som min egen.
- Beklager... - Kom nå, kjære. Det er på tide å dra.
Ikke ta det ille opp, Brahms, men du gir meg frysninger.
INGEN DEKNING
Søstre for alltid
Jøss, Greta. Du kom akkurat og begynner allerede å bli gal...
Brahms vuggevise
Hei, det er Sandy. Legg igjen en beskjed, eller la være.
Hei, det er meg igjen. Ring meg når du kan.
Og send flere ukeblader. Hva som helst med... Hva som helst.
Ok.
Hallo?
Sandy?
Cole?
Trenger du skyss?
- Går all den maten til spille? - Nei, ikke alt.
Mr Heelshire spiser en del. Han har alltid vært mindre strikt med det her.
- Du kunne ha advart meg. - Og ødelagt overraskelsen?
Apropos overraskelser...
Din første ukelønn, for vel utført arbeid.
- Men jeg må spørre om noe. - Ja, jeg er singel. Tro det eller ei.
- "Hva er greia med dukken?" - Ja.
Det var en brann. Brahms kom seg ikke ut.
Det var på åtteårsdagen. En tragedie.
Dukken dukket opp kort tid etter.
Jeg vet det må virke rart. Det er forbanna merkelig.
Men harmløst. En måte å takle sorgen på. Tenk å miste et barn.
Han døde altså for 20 år siden? Da ville han ha vært på din alder nå.
- Har de levd sånn i 20 år? - Ja.
Og de har lett etter en barnepike hele det siste året.
Du blir sikkert gal her.
Det ville nok vært ålreit å komme seg ut og se vårt verdensberømte uteliv.
Jeg vet du ikke får forlate Brahms, men jeg lover å ikke sladre.
- Jeg har akkurat avsluttet en greie. - Dette er ingen greie.
Det forsikrer jeg. Dette er-
- en jobbrelatert høflighetsgest ettersom vi har samme arbeidsgiver.
Det er en plikt. Jeg kommer ikke til å hygge meg et øyeblikk.
Jeg lover.
- Ok? - Ok.
Innser du at det er mer enn jeg tjener på en måned? Og kontant?
Ja, i pund.
- Hva gjør du? - Kler på meg.
- Malcolm skal vise meg byen. - Skal du på date?
Det er ingen date. Jeg ville ikke kalt det en date.
- Heller en jobbrelatert høflighetsgest. - Hvordan er det ikke en date?
- Vi jobber for de samme folka. - Ok.
- Skal du ha din korallrøde kjole? - Jeg vet ikke. Jeg får se.
La meg gjette: Du drikker et glass god rødvin.
- Kanskje. - Jeg kan daterutinene dine.
Det er bra at du går ut. Ikke benekt det bare fordi han har en matbutikk.
Greta?
Er du der?
- Beklager. - Hva skjedde?
- Ingenting, det var Brahms. - Brahms?
Dukken.
Mine klær...
Hallo?
Malcolm, om det er du, så er det ikke morsomt.
Om det er noen der oppe...
Hallo?
Er det noen her?
Malcolm! Her oppe!
Malcolm!
Nei, Malcolm!
Nei!
Herregud! Her oppe!
Malcolm!
Greta?
Nei... Malcolm!
Herregud...
Tilbrakte du natta der oppe? Hva slags jente går opp på folks loft?
Det er nok ingen som vært der oppe på årevis. Hva fikk deg til å gjøre det?
Da var ett mysterium løst. Jeg skal sjekke resten av huset.
Greta, nå har jeg sjekket hver eneste krik og krok i dette svært vakre, -
- svært merkelige og store hus. Alle vinduene er igjen og huset er tomt.
Det var noen her. Jeg vet det. Klærne mine...
Jeg pleide å gå i søvne da jeg var liten...
Jeg gikk ikke i søvne.
Jeg kan bli litt og se om vi ikke har med en svært høflig tyv å gjøre.
En som tar seg inn, ikke tar noe og så låser etter seg.
- Ikke noe problem, jeg er jo her. - Sikker?
- Absolutt. - Ok.
- Du har spilt før. - Bortødsla ungdomstid.
- Si ifra når du vil spille om penger. - Nei takk.
Nå... Fortell om Brahms.
- Jeg har fortalt alt jeg vet. - Oi, for et dårlig pokerfjes.
- Hva vil du vite, da? - Hvordan var han?
Den ekte Brahms.
Du må forstå at det fins høflig prat og pubprat.
- Sannheten er et sted midt imellom. - Ok, hva er den høflige versjonen?
At han var en herlig gutt og at det var en tragedie.
- Og pubpraten? - At han ikke var så herlig.
At han var fryktelig rar.
Hva er sant?
En kveld kom jeg med varer.
Jeg visste ikke da at det var Brahms bursdag.
Mrs Heelshire satt i salongen og åpnet pakker med dukken.
Mr Heelshire... var her inne.
Helt tullerusk...
Han var full og mumlet for seg selv at han ikke holdt det ut lenger.
Jeg sa jeg kunne komme tilbake, men han ba meg ta et glass med ham.
Vi tok noen glass og småpratet om været.
Til slutt hadde jeg samlet nok mot til å stille det spørsmålet.
"Hvordan var Brahms, den ekte Brahms?"
Han så helt knust ut da han så på meg.
Jeg angret på at jeg hadde spurt. Og han sa ett eneste ord...
"Underlig", sa han.
"Underlig."
Det var alt. Og det er nok det eneste svaret vi kommer til å få.
Min tur.
- Orker du å være alene her? - Ja da.
Ok, du dater en venn av skrullefamilien som later som en dukke er deres sønn.
- Stol på deres dømmekraft. - Sånn er det ikke.
- Han hadde ikke trengt å sjekke huset. - Pass deg.
Tenk om du våkner og ser ham i kjolen din og leppestift over hele ansiktet.
Jeg mener det. Det fins en del snålinger i verden.
Det burde du dessverre vite bedre enn de fleste.
Apropos det. Cole var innom.
Morgan sa at han bare fortsatte å banke på døra.
Cole sa noe om å skrive brev til deg og be om unnskyldning for alt.
- Ikke si at han fikk adressen... - Han er jo bare ti år.
- Beklager, Greta. - Ingen fare.
- Alt dette er min skyld. - Ikke si det, vi er jo familie.
Du gjorde ikke noe galt. Det som skjedde da, var hans skyld.
Tenk på alt han tok ifra deg.
Jeg nekter å lese noe som den jævelen sender.
Alt skjer av en grunn.
Hallo?
Herregud...
Nei...
Hallo?
- Hallo? - Greta?
Hallo?! Hvem er det?
Vær så snill, kom ut.
Kom og lek, pene Greta.
- Greta? - Hvem er det?!
- Hvorfor følger du ikke reglene? - Herregud...
La meg være!
Hva gjør du?!
Jeg lover å være snill.
Det er din favoritt.
Er det dette du vil?
Ok.
- Hallo? - Greta, det er Malcolm.
Hei. Det har skjedd noe rart.
Da jeg først kom hit, sa mrs Heelshire at Brahms tok skoene mine.
At han var rampete. Jeg trodde hun spøkte.
Greta, går det bra? Trenger du nye sko?
Nei, det handler ikke om skoene.
Greta, jeg forstår ikke. Men jeg ville spørre om du ville...
- Jeg må legge på. - Greta?
Til vår kjære sønn.
Må Gud tilgi oss alle. / Mor og far.
Tiden er inne, min kjære.
Opp og hopp.
"Jeg gikk til døren og så lyktene nærme seg raskt."
"Skal hun dra alene?, spurte portnerens hustru."
"Ja." "Og hvor langt er det?"
"50 miles." "Så langt!"
"Er ikke mrs Reed redd for å la henne dra på en så lang reise alene?"
"Jeg husker lite av reisen. Kun at dagen virket uhorvelig lang-
- og at det virket som vi hadde reist hundrevis av miles."
Jeg tror det var alt.
10. Nattanuss
Denne kan vi nok lære deg, Brahmsy.
Jeg visste ikke at du kunne spille. Beklager, jeg prøvde å banke.
- Ingen fare. Hva gjør du her? - Du tok ikke telefonen.
Så jeg tenkte jeg kunne levere det litt før.
- Jeg kan komme tilbake... - Nei da, det var bare uventet.
Ok. Jeg tok med posten på vei inn.
- Er det sikkert at alt er i orden? - Ja.
Du kan legge det i den der.
Du og Brahms kommer visst godt overens.
Ja.
Jeg tenkte vi kunne gjøre et nytt forsøk på den utekvelden.
Middag, noen glass, litt dans. Jeg er en legendarisk danser i regionen.
Jeg bør nok ikke det.
Hva, du er vel ikke... Du er vel ikke bekymret for Brahms?
Han bryr seg ikke. Eller hva, din lille rakker?
"Nei, jeg har håpet at hun ville gå ut, så jeg kunne få være litt alene."
"Jeg kan se på TV, ta et bad og kose meg alene."
Høres bra ut. Gi meg fem.
- Kanskje en annen gang. - Greit, vi gjør det en annen gang.
Jeg får vel gå nå.
Brahms.
Hører du meg?
Brahms?
Strekk deg etter maten.
Om det fins en ånd i huset, gi meg et tegn.
Bø!
Dumma...
Brahms...
- Beklager at du måtte kjøre tilbake. - Er alt i orden?
En annen må se det, så jeg er sikker.
- Se hva? - Han lever.
- Hvem? - Brahms lever.
Lever Brahms?
Ja, du syns nok jeg er gal. Jeg ville tenkt det samme.
Jeg må bare rengjøre for å vise at jeg ikke jukser.
Jeg tror ikke du jukser. Jeg tror du er blitt helt forrykt.
Jeg må bruke krittet...
For han beveger seg ikke alltid så mye, så det kan være vrient å se.
Jeg gikk vitenskapelig til verks, så det ikke skulle være tvil.
I det hele tatt.
Ok, nå skal vi se...
Dette er nifst. Noe kommer til å skje.
Jeg forsto det ikke før. Det skjedde så masse rart.
Men småting som fottrinn, mitt halskjede, mine sko...
Mine klær som forsvant...
Jeg husket at du sa han var sjenert og ikke ville bli sett.
Om man forlater rommet og lar ham være alene, gir han et tegn.
Er dette en tryllekunst? Du tror vel ikke at han lever?
Det er ikke noe triks. Kom an.
Ok, Brahms. Nå kommer vi!
Det går bra, vi bør nok sette oss litt. Du er nok litt trøtt.
Brahms, vær så snill. Han må få se.
Jeg vet det er vanskelig, men gjør det for min skyld.
Jeg trenger det, ellers må jeg dra herfra.
- Da kan jeg ikke bli mer. - Greta, kom nå.
Bare gi det en sjanse til.
Om han ikke beveger seg og ikke noe skjer, så er jeg gal.
Bare en sjanse til, Brahmsy.
Ok...
Herregud...
- Hvor ble han av? - Jeg vet ikke, det er ulikt hver gang.
Han er bare borte...
- Jøss... - Oi! Der har han aldri vært før.
Det er jo helt utrolig.
Vi vet ikke hva vi står overfor. Et spøkelse, en fanget ånd?
En gutt.
- Brahms er en gutt. - Jo...
Flaks for ham at du dukket opp.
Jeg tror ikke engang det var flaks.
Jeg tror det var en grunn til at jeg havnet her.
- Ok... - Jeg var sammen med en fyr hjemme.
Cole, ingen bra fyr.
Og...
Alle jeg kjente, sa at jeg burde gå fra ham.
Så fikk jeg vite at jeg var gravid.
Og han sverget at han skulle skjerpe seg.
Og han ba om unnskyldning.
Og jeg trodde på ham.
Men en dag...
Gikk han av hengslene igjen.
Og min søster tok meg med til sykehuset.
Men jeg visste allerede før vi kom frem at jeg hadde mistet barnet.
Så det jeg prøver å si, er-
- at jeg vet hvordan det føles å miste et barn.
Akkurat som Heelshire-paret.
Og det knytter meg til dem, til Brahms...
Og til dette stedet.
- Henger det i det hele tatt på greip? - Ja, det gjør det.
Men uansett grunn er jeg glad for at du havnet her.
Det er jeg også.
Og Gud velsigne Malcolm, Gud velsigne meg...
Og Gud velsigne Brahmsy.
For en snill gutt du var i dag.
Sov godt.
- Fin skjorte. - Mamma kjøpte den til meg.
- Hun har god smak. - Det skal jeg si til henne.
Er alt i orden?
Hva i helsike er det som foregår?
Du kommer til å få vondt i ørene, dummen.
Hvorfor spiller du så høyt?
Med tanke på alt som har skjedd, bør du nok sove i byen i natt.
Det som nettopp skjedde...
Musikken... Det var...
Barn får utbrudd. Det var bare et utbrudd.
Jeg forstår hva dette betyr for deg.
- Men tenk litt, få litt perspektiv. - Det trengs ikke.
Jeg vet akkurat hva som foregår, og jeg skal ingensteds.
Heelshire-paret ba meg passe ham, og jeg lovet å gjøre det.
Med tanke på omstendighetene vil de nok forstå.
De valgte meg. De vil at jeg skal være hos Brahms.
Herregud...
Jeg burde ha sagt det før, men jeg ville ikke skremme deg bort.
En liten jente fra byen pleide å komme hit en gang i uka-
-for å leke med Brahms. Emily Cribbs.
På bursdagen hans kom hun hit, men dro aldri hjem igjen.
Til slutt fant de liket hennes i skogen. Skallen var knust.
Politiet ringte Heelshire for å forhøre Brahms.
Da de kom hit, var bygningen overtent.
Heelshire-paret kom seg ut, men Brahms brente inne der oppe.
- Fant de noensinne morderen? - Nei.
Om du har rett, om dette er en slags ånd eller et spøkelse...
Jeg vet ikke.
Men jeg er ikke så sikker på at det er godt.
- Du sa selv at det der er pubprat. - Men tenk om det ikke er det?
- Han ville aldri skadet meg. - Du er ikke trygg her i huset.
Jeg drar ikke noe sted.
Ok...
Sov nå, som en flink gutt.
Du ville ikke skadet meg, ville du vel, Brahms?
Emily Cribbs...
Hvem er sulten?
Jeg er det.
Malcolm?
Vi går og ser...
Malcolm? Jeg trodde ikke du skulle komme før...
- Cole... - Hvem er Malcolm?
Jeg skulle skrive et brev, men du kjenner jo meg...
Jeg er ikke så glad i å skrive. Er dette den lille rakkeren?
- Hva heter han? - Brahms.
Er det en spøk? Snart løper det vel frem en ekte gutt?
Det fins ingen gutt. De betalte meg for å passe en dukke.
Du mener det. Det gjør jo alt mye lettere.
På veien hit lurte jeg på hvordan jeg skulle overtale deg til å komme hjem-
- og hva vi skulle gjøre med gutten. Men denne dritten...
Jeg har jobbet ved Fairview med Ed Bruners lag.
Han har fått kontrakt på et nytt hotell.
- Så det fins nok jobb til alle. - Oi.
Så bra, Cole. Akkurat som du ønsket.
Jeg skjønner hvorfor du dro. Det gjør jeg virkelig.
Flyet vårt går i morgen tidlig. Jeg skal ta deg med hjem.
Greta?
- Unnskyld, jeg slapp inn meg selv. - Ingen fare.
Dette er Malcolm. Han kommer med mat og sånt.
- Hyggelig å treffe deg. - Hyggelig.
Hva syns du om disse dukkegreiene?
Jeg prøver å ikke blande meg i andres ting.
Han er smart.
Jeg kom med varer. Vil du gå gjennom lista?
Jeg kommer straks.
- Hva faen gjør han her? - Han dukket bare opp.
Han må bort. Ikke la ham bo her.
Jeg lar ham ikke gjøre noe.
- Han vil at jeg skal bli med ham hjem. - Det kan han glemme.
- Tenk om han blir voldelig? - Det gjør han ikke.
Stol på meg. Jeg har en plan.
Men det høres bra ut.
- Hyggelig å treffe deg. - I lige måde.
Ha en hyggelig kveld.
- Burde jeg være bekymret? - For Malcolm? Nei.
- Vær så god. - Så jeg får ikke sove i din seng?
- Nei, men du kan få flere pledd. - Det går bra.
- Hva gjør du med den? - Jeg flytter ham.
Du vil nok neppe ha ham her hos deg.
- Han er en nifs liten fyr. - Ja.
Greta...
Jeg er lei meg for det som skjedde.
Jeg må bare få vite at du tilgir meg.
- Jeg vil gjerne høre deg si det. - Det kan jeg ikke.
Som du vil, men du må skjønne dette nå.
Du får ikke gå fra meg, Greta.
Jeg lar deg ikke unnslippe, samme hvor du drar.
Skjønner du det?
Sørg for at alt er pakket og klart til i morgen tidlig.
Ok? Bra.
Ikke vær redd, Brahms. Jeg skal ikke forlate deg.
Men jeg trenger din hjelp.
Greta!
Kom hit!
Greta!
Cole, hva skjedde? - Kom hit! Med en gang!
- Hva er dette? Var det du? - Det var ikke jeg.
Ikke kødd med meg! Hvem skulle det ellers vært?
- Det er ingen andre her! - Brahms.
Dukken?
Skrev dukken dette? Slutt med det tullet, Greta.
Ok, greit. Det var ikke du. Det var dukken.
- Få den. Gi meg dukken. - Nei.
Gi meg dukken. Greta...
- Få ham! - Nei! La meg være!
Nå er det for sent! Gi meg dukken.
- Greta! - Nå! Jeg tuller ikke!
Ta tingene dine og dra herfra!
Alle har visst sånn hast med å få meg bort.
- Går det bra med deg? - Ja.
Var det du som la igjen beskjeden? Eller skal du også si det var dukken?
- Hva har Brahms gjort? - Cole, du fatter ikke hva som foregår.
- Dukken... - Jeg skjønner godt hva som foregår.
- Gi meg dukken. - Hva er så spesielt med dukken?
Cole, jeg ber deg...
- Cole! - Greot.
Hva faen var det der?
- Vi bør nok dra. - Hva foregår?
- Vi bør nok dra nå. - Stille!
Det er noe...
- Skitt... - Greta?
Greta?
Opp med deg...
Herregud, hva er det der?
- Det er Brahms. - Det er ikke mulig...
Slutt!
Nei!
Herregud...
Kom her.
Den er død.
Garderoben!
Denne veien!
Nøkkelen! Hvor er nøkkelen?
Jeg ser ingenting! Herregud...
Malcolm, vi kan komme ut her!
Kom.
Lukk den!
- Kom! - Den går bare oppover!
Det fins en åpning.
- Hvilken vei? - Blindvei.
- Malcolm! - Ja, her.
- Herregud... - Hva er dette?
- Han har alt man trenger. - Han har bodd her, ikke sant?
Jeg skal finne en vei ut.
Det er meg. Det er min kjole.
Det ser ut som mitt hår...
Greta, jeg fant en vei ned.
Han har iakttatt meg hele tiden...
Din å elske... Må Gud tilgi oss alle.
Jenta er din nå.
Kom nå, denne veien.
"Vi kommer ikke tilbake. Jenta er nå din til å elske og pleie."
De hadde aldri tenkt å komme tilbake. Han har bodd inni veggen hele tiden!
- De visste at han ville gjøre dette! - Gå inn!
Ta den helt ned.
Greta, ut herfra!
Er han der ute?
- Det er låst! - Skynd deg! Lukk opp!
Den gir nok etter!
- Hvor skal du? - Han kommer...
- Jeg drar ikke uten deg! - Bare dra!
Kom an... Kom an!
Malcolm!
Nei!
Greta...
Kom tilbake.
Jeg skal være snill, jeg lover.
- Nei! - Greta, kom tilbake.
Kom tilbake. Ikke forlat meg...
Kom tilbake!
Om du går, så dreper jeg ham! Akkurat som de andre!
Nei...
Malcolm...
Jeg kom tilbake, Brahms.
Jeg sa jeg ikke ville forlate deg og det gjorde jeg ikke, eller hva?
Jeg sa jo det.
Brahms!
Det er leggetid.
Brahms, jeg sa det var leggetid!
Kom nå.
Du kan reglene.
Legg ned den der, Brahms.
Er du klar til å legge deg?
Kom deg under dyna.
Vær en snill gutt og sov nå, Brahms.
Nuss...
Ingen nuss i kveld, Brahms. Det er straffen.
Nuss...
Malcolm...
Malcolm!
10. NATTANUSS